Нежност
Жена ми обича да казва, че има два вида хора:
такива, които търсят удоволствие...
и други, които бягат от болката.
Лорелей Кранстън е от бягащите.
Бяга от всякакви неща.
Вероятно цял живот го е правила.
Ако питате мен, мисля, че никой не може да избяга от болката.
Тя е там, когато си миеш зъбите преди лягане.
Там е и преди да закусваш сутрин.
Идва остро и изведнъж...
и се изсипва като товар върху плещите ти.
Можеш само да се надяваш за някой хубав ден.
Защото в такъв ден си казваш:
"Мога да оправя нещата".
Днес ще бъде различно.
Днес нещо може да се промени.
Да?
Гари?
След това г-жа Барлоу извика на Ана, че...
миналата година достатъчно са търпяли в час.
След това тя каза, че не е била в този клас миналата година.
Хубаво беше, че ми каза това преди...
Какво?
Малка изненада за резултатите ти по геометрия.
Благодаря. - Няма защо.
Геометрията ми е лесна за научаване.
Надявам като пораснеш все така да знаеш всичко.
Не е само заради добрите ти оценки в училище.
Трябва да ти кажа нещо.
Ела да седнеш.
За мен е важно как ще го приемеш.
Предложих на Гари да живее с нас.
За постоянно, не само за някоя вечер.
Знам, че се срещаме отскоро,
но се чувствам различно този път.
Да, различно е този път.
Някои хора живеят заради болката си.
Само това им е останало.
Стоят будни,
страхувайки се, че може да изчезне.
Хора като мен.
Обичам да сънувам.
Но по един или друг начин...
Винаги съм буден.
Звездите ми предвещават хубави неща тази седмица.
Финансови постъпления в средата на седмицата дават...
как беше думата, "изобилие от възможности"?
Това са глупости.
Хороскопите.
Не се обиждай, но за мен са глупости.
Младежът ще бъде съден като възрастен за убийството на родителите си.
Делото е насрочено за по-късно този месец.
Коменко извърши подобно престъпление на 15 години, но не бе съден като възрастен,
тъй като бяха открити голямо количество антидепресанти в кръвта му.
Коменко продължава да лежи в младежки затвор.
Очаква се да бъде освободен този петък, на 18-тия си рожден ден,
а досието му да бъде изтрито.
Въпросите около този случай ще останат при всички положения.
Някои хора са против освобождаването му, докато съгражданите му го подкрепят.
Коменко! Лейтенантът те вика.
Хубаво е, харесва ми.
Исках да уча испански, но учителят бе уволнен.
Испански?
Може да ти е от полза.
Какво става с колежа?
Не ми се иска да изпращам документи оттук.
Има логика.
При леля си ли ще живееш?
Да. - Няма ли да ти е трудно?
Тя иска да живея при нея.
Антидепресантите ми бяха размътили главата. Прокурорът го каза.
Знам, бях там.
Направих нещо ужасно.
Но знам, че мога да започна отначало.
Какво искаш от мен?
Ти си психопат, Ерик.
Ще убиеш отново. И двамата го знаем.
Аз искам да го предотвратя.
И когато го направя искам да знаеш, че ще бъда щастлив.
Ще бъде най-добре за теб.
И когато излезеш оттук, знай, че ще те чакам.
Нямам какво друго да правя.
Благодаря.
Надявам се, жена ви да се подобри.
Хайде, момчета! Време е за учене.
Мога да ти донеса списание.
Искаш ли нещо друго?
Не днес, скъпа.
Жертвата е била удушена и изнасилена. Изнасилването е след смъртта.
Тялото било намерено в реката.
Побързай!
Имате пет минути да изчистите.
Изкарайте я оттам!
Отвори!
Видях, че ме гледаше в стола.
Скоро излизам на свобода. Обади ми се. Мария.
Заповядай, Ерик. Успех.
Вкъщи ли отиваш?
Не точно.
Добро утро.
И двамата сме ранобудници.
Ела да закусиш.
Ерик, не е нужно да се молиш.
Само ако искаш. Тук всичко е по собствена воля.
Наистина искам.
Добре тогава.
Убиецът Коменко е на свобода.
Това не е библиотека. - Разкарай се, Пол.
Има бележка от Лори. - Прочети ми я, скъпи.
Ще остане при Ким за уикенда.
Едно от момичетата от магазина ще я вземе.
Извинете...
Няма нищо.
Съжалявам.
Беше ми приятно, че се запознахме.
Изглеждаш като колежанин.
Има ли проблем, че ти казах така? - Не.
Да я пробвам ли? - Разбира се.
Ето. - Благодаря.
Парите за наема са доста. - Ще започна работа.
Колежът си е цяла работа.
Не забравяй кой си.
Съжалявам. - Няма нищо.
И аз съжалявам.
Къде е Батънвил?
Чудесно. Мислех да дойда в Албани да търся колежи.
Може да намина.
Къде ще се срещнем?
Какво?
Така ли му викат?
Така мисля.
Идваш ли?
Хей, Мария.
Мамка му!
Съжалявам.
Мислех да изчакам да излезеш и да се измъкна.
Но валеше и нямаше къде да се скрия...
Исках да се прибера, но кучето се разлая и се скрих.
Някой те е наел ли? - Разбира се, че не.
Ти си от онези журналисти. - Не съм.
На колко години си? - На 16.
Кажи честно, колко си голяма?
На 16. - Ела на предната седалка.
Сложи си колана.
Съжалявам. Не мислех, че ще стане така.
Исках само... - Просто мълчи.
Документите на колата и шофьорската книжка.
Има ли някакъв проблем? - Не, сър, явно имам нужда от сън.
Беше на работа цяла нощ.
В Ню Йорк е забранено гаджето ви да пътува отзад.
Добре, сър.
Наздраве. - Благодаря.
Карайте внимателно.
За първи път виждам китайско ченге.
Мисля, че досега не съм виждала.
Аз съм Лори Кранстън.
Истинското ми име е Лорелей, но не го харесвам.
Виждал ли си китайско ченге?
Не мисля, че има нещо нередно да попитам.
Искаш ли да сляза? - За да се обадиш във вестниците?
Не, майка ми ще ме вземе.
Но предпочитам да остана.
Ти ли ми пишеше писма?
Какво? Не.
Просто помислих, че след цялото това време...
може би ще искаш момиче около себе си.
За приятел.
Срещали сме се и преди. - Беше пред къщата на леля ми.
Нямах това предвид.
Погледни ме и се сети.
Не знам. В затвора?
Не.
Не съм такъв тип.
Ще ти стигнат ли да се прибереш вкъщи?
Вземи ги.
Наистина ли не ме помниш? - Не.
Не изглеждах така.
Прибери се у дома.
Беше малко преди случката с родителите ти.
До реката.
Никога не става това, което искаш.
Няма да ме има няколко дни.
Ще наглеждам това момче Коменко.
Тук ми казваш да се пазя.
И аз ти отвръщам, че няма нужда.
А ти се смееш.
Всеки път едно и също.
Сещаш ли се за по-голяма обида от "подлец"?
Нещо като "леке".
Какво е това?
Мисля, че е къри. - Чудесно, не съм опитвала досега.
Амин.
Близнаците често се карат. Но по-често за глупости.
За важните неща си правят изводи.
Лъвовете понякога го правят, връщат се към миналото.
Трябва да ми кажеш къде сме се срещали.
Представи си река.
Момиче с очила.
Загубила ли си се?
Какво правиш тук?
Просто се разхождам.
Спомни ли си?
Ти просто се разхождаше.
Помниш ме.
Разбира се, че ви помня.
Бяхте детектив по случая.
Притесних се като ви видях на вратата.
Съжалявам, не мислех. - Защо сте тук?
Ерик няма полицейска опашка, нали? - Не, няма.
Аз съм напът да се пенсионирам.
Бях свободен този уикенд и помислих...
И сте дошли в Лейк Ууд?
Исках да се уверя, че всичко е минало добре.
Само за да видите, че е добре ли дойдохте?
Да.
Радвам се, че ме попитахте този въпрос.
Мога ли да ви попитам как се чувствате с него тук?
Трудно е.
Когато бях в съда се притеснявах дали ще се наложи да свидетелствам.
Защото трябваше да кажа истината.
Нашето семейство е жестоко травмирано.
Никога не сме говорили за случилото се.
А Ерик е в центъра на всичко това.
Сестра ми беше уплашена от света.
От днес и утре.
Не вярвам, че лекарствата помагат в такива случаи...
но сестра ми имаше тийнейджър...
и не знаеше как да се справя с него.
Затова го упойваше с лекарства.
Докато не уби майка си.
Каза, че отива в Албани да си търси колеж.
От 14 години съм учителка.
И разбирам, когато децата ме лъжат.
Искам да погледна, за да се уверя, че всичко е минало добре.
Благодаря.
Имате прекрасна къща.
Искаш ли да видиш нещо?
Имам татуировка щастлива звезда.
Така по-лесно ще разбера, ако някой използва тялото ми в интернет.
И ще ги съдя.
Ти си откачалка.
Може и да се трие.
Беше ми скучно снощи и я нарисувах.
Доста съм консервативна, без татуировки или пиърсинг.
Даваха ли ти да слушаш музика там?
Не.
Мога да те науча. Знам всичката нова музика.
Ето.
В следващият град има гара.
Ще ти дам пари за влака до Бъфало.
Мислех, че отиваме към Албани.
Ти си готина, Лори, но искам да остана сам.
Трябва да започна отначало.
Аз не съм ли добро начало?
Няма да намериш нищо по-свежо от Лори.
Всъщност съм девствена.
Няма нищо общо.
Трябва да бъда концентриран.
Като си намеря колеж, ще ти кажа и-мейла си и може да ми пишеш.
Няма да й кажа.
Няма нищо за казване.
Ако имаше, нямаше да го разгласяваме.
За кого говориш? - За гаджето ти.
Но аз нямам такова. - Само споменаваше името й.
Кога?
Когато бях отзад. Не съм подслушвала, но...
ти повтаряше името й: Мария, Мария.
Стига.
Съжалявам.
Не исках да ти се подигравам.
Сигурно ревнувам.
Не знам какво си чула, но няма никакво гадже.
Наистина? - Да.
Готино.
Трябва да отида до тоалетната.
Ще ми се да пушех.
Повтарях нечие име.
Да.
Сигурна ли си?
Бях ей там.
Странно.
Хора?
Ерик?
Червено волво от 1992.
0319 Лари Джон Робъртър.
Не го арестувайте, само ми кажете къде е.
Ако някой го види, ми кажете.
Благодаря ти, Хейзъл.
Ерик!
Доста се забави.
Да вървим.
Сигурно са мръсни.
Нямаше да кажеш това, ако ги беше опитал.
Страшно вкусни са.
Трябва да продължим.
Няма ли да ти хареса да плаваме с лодка в реката?
Досега не съм плавала.
Не мога да плувам.
Защо не можеш?
Не трябва ли вашите да са те научили?
Мама също не може да плува.
Излъгах, когато казах, че съм девствена.
Може и да съм, не знам.
Майка ми е като магнит за перверзници.
Явно продължава да е.
Гари изглежда чудесен, защото не говори много и не пие.
Държи се като баща.
Веднъж бяхме на къмпинг...
само двамата...
за да се опознаем.
Каза, че след като съм се подмокрила, това значело, че го искам.
Лори не може да почукаш на нечия врата и да искаш да отидеш до тоалетната.
Спешно е, ехо.
Лори.
Ехо?
Много е готино.
Чудно защо са си тръгнали. - Не бива да стоим тук.
Виж.
Направили са седем снимки.
Трябва да разберем какво се е случило с тях.
Погледни.
Ако са серийни убийци и тези снимки са на убитите, а след това ни има нас?
А после дойдат полицайте и ни арестуват, защото ще ни заподозрят.
Ще се уплаша. Една обща.
Да се махаме. - Трябва да се освежа.
Страхотно - има тоалетна хартия!
Още една игра? - Не искам.
Боулингът не е страшен.
Не съм казвал, че е.
Просто искам да си прекараме добре.
Да ни е весело.
Приеми ме все едно съм трамплин за истинска приятелка, някоя сериозна.
Защо говориш такива неща? - Какви?
Сякаш искаш да получиш съчувствие.
Не искам да бъда съжалявана.
По дяволите!
11:30 сутринта е. Или внимавайте какво говорите, или си вървете.
Ще ни донесеш ли по една бира?
Имаш ли много приятели?
Никой не е идвал на посещение? - Не.
Това ченге...
Беше много странен. - Какво искаш да кажеш?
Беше твърде лесно.
Лесно?
Като повечето хора.
Веднъж ми разказа за болната си жена.
Как лежи до нея и й говори.
Веднъж му казах, че...
че е станал полицай, защото се чувства отговорен за жена си.
Очите му се насълзиха.
Повечето хора ли са така?
Как?
Не лесни, а нежни.
Оплакват се.
Как така?
Тези неща. Оплакват се.
Хората?
Тя нежна ли е?
Коя? - Момичето, за което не сме говорили.
Защото тя не съществува и ние не отиваме никъде.
И чието име не е Мария.
Недей!
Ерик!
Ерик, съжалявам.
Не исках да те ядосвам.
Почакай!
Видях те да я целуваш.
При реката...
Видях те да я целуваш.
Толкова красива.
Какво момиче, Лори?
Онова, с което беше.
Не те шпионирах.
За какво говориш?
Не я ли помниш?
А мислех, че си срамежлив.
Не си срамежлив.
Разговор от Лори Кранстън, ще приемете ли?
Майка ти не е тук. Може да говориш с мен.
Трябва да се махаме.
Благодаря.
Вие ли сте полицаят от Бъфало?
Да, аз съм.
Това ново фенерче ли е? - Да, съжалявам лейтенант.
Трябва да се настаним.
В съзнанието на момчето няма насилие.
Няма умисъл, само желание да се отнеме човешки живот.
Удоволствие да усети как човек умира.
Да бъде с него в последните секунди.
Той е пристрастен към интимността на едно убийство.
Нежността.
Това е момчето, което са освободили. - Да.
Знам, че е от Бъфало.
И са изпратили теб?
Не точно.
Напът съм да се пенсионирам, затова ми дават лесните случаи.
И ти преследваш това хлапе?
Нещо такова.
Сам?
Нямам семейство, той ми е нещо като хоби.
Затова, че съм откачалка ли е?
Не си откачалка.
Но ти така каза.
Прекалено много вярваш на това, което говорят хората.
Помниш неща, които трябва да забравиш.
Ти можеш да правиш неща като мен.
Неща, които желаеш.
Но не искаш да кажеш.
Не става така, Лори.
Онзи ден край реката...
имаше нещо...
толкова уникално в тази целувка...
Лори, никога не съм целувал някого.
Напротив.
Грешиш.
Не е както си мислиш.
Хайде да влизаме.
Бъди тиха.
Използвай ръцете си.
Това искам.
Направи го.
Отвори ме.
Направи го.
Обичам те.
Здравей, Мария.
Съжалявам, че закъснях. Имах работа вкъщи.
Малко е тъпо тук. - Не, готино е.
Не съм тук за атракциите.
Да се поразходим? - Добре.
Искаш ли да се разходим тук?
Добре, харесвам децата. - И аз.
От града ли си? - Не.
Трябва да ти правя компания.
За да не те свалят другите момчета.
Аз съм на 15.
Тук ли си израснала? - Нещо такова.
Дълга история. - Разкажи ми.
Често се местим с нашите.
Хареса ми.
Искаш ли да отидем другаде?
Може.
Какво искаш да правим?
Да се усамотим.
Знам едно местенце.
Там ли? - Тук ми харесва.
Красиво е. - Да.
Ерик!
Пуснете ме!
Ерик!
Гадже ли ти е?
Остави го!
Тя те лъже!
Това е капан!
Лори, защо дойде тук? Защо ме следиш?
Виждаме ви, излезте навън!
Виж! Виж!
Кристуфиоро?
Не? Да вървим.
Не мърдай, Ерик. Отдалечете се един от друг.
Не можеш да ми го причиниш! - Млъкни! Ръцете на тила!
Не можеш да ме задържиш! - Ръцете на тила. И двамата!
На колене!
Коя си ти по дяволите?
Лорелей Джейн Кранстън.
На колко си години? - 16.
Имам разрешение от родителите си.
Ерик, с лявата ръка бавно си изпразни джобовете.
И двата.
Не можете да ме задържите.
Прав си. Но нея мога.
Нищо нямаше да се случи. - Така ли? А какво правехте?
Аз знам ти какво правиш, опитваш се да ме натопиш!
Опитваш се да ме накиснеш. - Стани.
Пусни си ръцете. Ще говорим по телефона.
Изправи се.
С Гари ли говори? - Да.
Каква изненада.
Знаеш ли кое е това момче?
Имаш ли представа какво е извършил?
Той не е човек, на който можеш да се довериш.
Ерик ми каза, че си лъжец.
Трябва да те пусна.
Но ако останеш с него, ще съм безсилен да те защитя.
Даже не мога да ви следя.
Така че, чуй добре какво ще ти кажа.
Това момче е убиец. - Знам.
Всеки знае за родителите му. С него съм, защото така искам.
Не са само родителите. Убил ги е, защото са разбрали какво е направил.
Мога да ти покажа снимки на момиче, Алиша Варгас.
Момиче като теб.
Смяла се е, гледала е телевизия и си е мислела, че ще има гадже...
а сега е мъртва.
Два метра под земята, студена и мъртва.
По това време изчезна и друго момиче. София Търса.
Според мен, ако намерим тялото, ще разберем, че я споходила същата съдба.
Ерик също харесваше Алиша и София.
Сигурен съм, така както харесва теб.
Не ме харесва така.
Ние сме само приятели.
Ако е така, какво ти каза, че правеше с Мария?
Каза ти, че няма да я нарани ли?
Знам, че те притеснява това.
Изборът е мой.
Искам да ти помогна да вземеш правилния.
Той ми разказа за вас.
Каза ми за вас и болната ви жена.
Каза ми, че сте станал полицай, защото сте бил длъжник на жена си.
Добра работа.
Кога ще мога да се прибера?
Какво ще правим сега, Джон?
Отивам си у дома.
Лори.
Съжалявам.
Не ми дължиш извинение.
Греша.
Дължиш ми нещо.
По-хубаво е отколкото си мислех.
Доста е спокойно.
Знаеш ли какво помирисвам сега?
Езерото.
Кажи, че съм красива.
Красива си.
Но все още дишам.
Майка ми има една касета...
на която един мъж плаче и вика:
Искам да се промени.
Нищо не се променя.
Нищо.
Нищо не се променя!
Какво правиш?
Лори!
Спри!
Майната ти!
Не!
Подай ми ръка!
Хвани го, хайде! Моля те, хвани го.
Това е всичко. Тя падна във водата.
Опитах да я спася.
Не я убих, лейтенант.
Знам, че не си.
Трябва да сляза от автобуса и да те защитя пред разследващия.
Но работата е там, че...
мястото ти е тук, Ерик.
Мисля, че всичко трябва да завърши там, където започна.
Жена ми ти праща много поздрави.
Искаше да ти кажа, че не е парализирана.
Може да не е напълно здрава, но е подвижна.
Жена ми обича да казва, че има два вида хора:
такива, които търсят удоволствие...
и други, които бягат от болката.
Може би е права. Не знам.
Но знам едно:
Удоволствието ти помага да забравиш...
а болката...
болката те кара да се надяваш.
Да си кажеш...
Това не може да продължава вечно.
Днес ще бъде различно.
Днес нещо може да се промени.
ПРЕВОД И СУБТИТРИ Morris